M. Šėlerio etinis personalizmas - Kuzmickas, Bronislavas (Problemos, 1974)
Straipsnyje pristatoma vokiečių filosofo Maxo Schelerio kūrybinė biografija ir jo vertybių teorijos svarbiausi bruožai. Teigiama, kad savo personalistinę etiką M. Scheleris grindė fenomenologiškai traktuojama vertybių teorija siekdamas apsaugoti etiką nuo psichologinio ir socialinio empirizmo ir reliatyvizmo. Filosofas siekė įrodyti, kad apriorizmas etikoje gali būti ne tik formalus, bet ir materialus, pagrįstas faktais. Jis skyrė vertybes ir empiriškai suvokiamus gėrio objektus. Vertybės yra objektyvios, viršjutiminės, viršlaikinės. Aptariama M. Schelerio asmenybės koncepcija: asmenybė yra žmogaus dvasinės veiklos, jo moralinių aktų ir sprendimų visuma. Asmenybės dvasiniai aktai yra nukreipti į universaliąsias vertybes ir išreiškia nepakartojamą individo savitumą. Vertybių siekimas yra asmenybės egzistavimo būdas. Visuotinė žmonių meilė yra pagrindinė jėga, kurios dėka asmenybė peržengia savo individualų ribotumą ir gali artėti prie Dievo. Aptariama vertybių hierarchija: žemiausios yra malonumo ir nemalonumo, aukščiausios – religinės (šventumo) vertybės. Straipsnio autorius kritikuoja aptariamą filosofą dėl subjektyvistinių ir iracionalistinių jo teorijos aspektų.
Keywords: Max Scheler; fenomenologija; etika; vertybės; asmenybė