Implantų ir stuburo mobilumo įtaka stuburo iškrypimo korekcijai sergant jaunatvine idiopatine I tipo Lenke skolioze - Bernotavičius, Giedrius; Saniukas, Kęstutis; Vaičiulėnaitė, Justina; Sabaliauskas, Vykintas (Lietuvos chirurgija, 2015)
Darbo tikslasĮvertinti Lenke I tipo stuburo deformacijos korekcijos rezultatų priklausomybę nuo fiksacijos būdo ir stuburo mobilumo.Ligoniai ir metodaiAtlikta retrospektyvi vaikų, operuotų Vilniaus universiteto Vaikų ligoninės ortopedijos ir traumatologijos centre 1994– 2013 metais dėl idiopatinės paauglių skoliozės, analizė. Išanalizuoti 74 atvejai. Ligoniai suskirstyti į tris grupes: I – atlikta nugarinė spondilodezė, pedikulinė fiksacija sraigtais, II – nugarinė spondilodezė, mišri fiksacija ir III – nugarinė spondilodezė, fiksacija kabliukais. Įtraukimo kriterijai: 10–18 metų amžiaus vaikai, turintys idiopatinę skoliozę pagal Lenke I tipo klasifikaciją. Jiems buvo atlikta užpakalinė spondilodezė su pedikuliniais sraigtais, kabliukais arba hibridinė fiksacija. Krūtininiai ir juosmeniniai stuburo iškrypimai koronarinėje plokštumoje buvo vertinti priekinėje ir užpakalinėje rentgenogramose ir matuoti prieš operaciją ir 2 dienas po operacijos naudojant Cobbo metodiką. Taip pat buvo įvertintos šoninio lenkimo rentgenogramos siekiant išmatuoti stuburo kreivės mobilumą prieš operaciją. Stuburo išlinkimas šoninio lenkimo rentgenogramose prieš operaciją buvo palygintas su stuburo iškrypimu po operacijos kiekvienoje grupėje.RezultataiIš 74 ligonių 67 (90,50 %) buvo mergaitės, 7 (9,50 %) berniukai. Prieš operaciją vidutinis krūtininis iškrypimas: 51,07º (±6,20) – I grupėje; 52,88º (±7,26) – II grupėje ir 55,45º (±10,94) – III grupėje. Siekiant palyginti stuburo kreivių standumą prieš operaciją, buvo apskaičiuotas mobilumo procentas ir nebuvo rasta statistiškai reikšmingo skirtumo tarp grupių (p>0,05). Po operacijos vidutinis krūtininis iškrypimas I grupėje buvo 15,81º (±5,28), II grupėje – 21,63º (±6,89) ir III grupėje – 27,55º (±8,25). Stuburo iškrypimas atsitaisė 68,87 % – I; 58,76 % – II ir 50,27 % – III grupėje. Prieš operaciją vidutinis juosmeninis iškrypimas buvo 32,07º(±5,73) – I grupėje, 32,50º (±12,33) – II grupėje ir 34,74º (±7,50) – III grupėje. Po operacijos – atitinkamai 7,59º (±6,63), 10,94º (±7,52) ir 16,06º (±6,89). Stuburo juosmeninės dalies iškrypimas atsitaisė 75,58 % – I; 66,27 % – II ir 53,53 % III grupėje. I grupėje fiksacijos lygis buvo Th4-L1, II grupėje – Th3-L3, III grupėje – Th3-L3.IšvadosKrūtininis iškrypimas atsitaiso daugiau, negu buvo tikimasi atlikus šoninio lenkimo rentgenogramas. Tik fiksacija sraigtais atitaiso juosmeninį iškrypimą tiek, kiek tikimasi atlikus šoninio lenkimo rentgenogramas. Fiksuojant sraigtais krūtininis ir juosmeninis iškrypimai atsitaiso vidutiniškai 20 % daugiau, negu fiksuojant kabliukais, ir 10 % daugiau, negu taikant mišrią fiksaciją. Pedikulinių sraigtų konstrukcija yra trumpesnė ir gali koreguoti krūtininį stuburo iškrypimą nepaisant išlinkimo tipo (A, B ar C), tačiau juosmeninio iškrypimo korekcija blogėja esant B ar C tipui. Kiti operacijos metodai yra mažiau veiksmingi koreguojant tiek krūtininį, tiek juosmeninį iškrypimą esant bet kuriam stuburo išlinkimo tipui ir yra susiję su korekcijos praradimu esant 1B ir 1C tipui.
Keywords: jaunatvinė idiopatinė skoliozė; pedikuliniai sraigtai; fiksacija kabliukais; hibridinė fiksacija; šoninio lenkimo rentgenograma; mobilumas