Pratarmė - Čepaitienė, Rasa (Genocidas ir rezistencija, 2024)
2022 m. vasario 24 d. prasidėjusi plataus masto Rusijos karinė invazija į Ukrainą pasikėsino į tą Europos saugumo ir taikaus tautų bendradarbiavimo architektūrą, kurią tarptautinė bendruomenė buvo sukūrusi ir įtvirtinusi po Antrojo pasaulinio karo, siekdama Senajame žemyne užbėgti už akių ginkluotiems tarpetniniams konfliktams. Sovietų Sąjungos teisių paveldėtoja Rusijos Federacija, kaip viena iš šio karo nugalėtojų, Jungtinių Tautų Organizacijoje įgijo veto teisę, kurią dabar ciniškai išnaudoja blokuodama valstybių iniciatyvas pasmerkti jos agresiją prieš kaimyninės šalies suverenumą ir pamėginti taikiai išspręsti dabartinę Ukrainos ir Rusijos krizę. Tačiau, pradėjus šį karą, buvo pažeistas ne tik pokarinėje Europoje pasiektas jėgų balansas ir demonstratyviai sulaužytos visuotinai priimtos tarptautinio bendrabūvio taisyklės, bet ir pasikėsinta į tuomet suformuluotas nuostatas, kaip derėtų vertinti karo nusikaltimus apskritai ir ką inkriminuoti kaip juos sukėlusį blogį, be kita ko, įtvirtintas ir bendraeuropinėmis istorijos politikos priemonėmis.