Apie personalizuotų mokomųjų modulių priimtinumo, naudojamumo ir tinkamumo vertinimo metodologiją - Kurilovas, Eugenijus; Minkevičius, Saulius; Kurilova, Julija; Vinogradova, Irina (Information & Media, 2018)
Straipsnio tikslas yra pristatyti personalizuotų mokomųjų modulių / scenarijų priimtinumo, naudojamumo ir tinkamumo konkretiems besimokantiesiems metodologiją (t. y. modelį ir metodą). Mokomaisiais moduliais / scenarijais čia vadinamos mokomųjų komponentų (mokomųjų objektų, mokomųjų veiklų ir mokomosios aplinkos) metodologinės sekos. Aukštos kokybės mokomieji moduliai turi būti sudaryti iš mokomųjų komponentų, kurie yra optimizuoti konkrečių besimokančių asmenų atžvilgiu pagal jų asmeninius poreikius, t. y. mokymosi stilius. Straipsnyje optimizuoti mokomieji moduliai reiškia mokomuosius modulius, sudarytus iš komponentų, kurie turi aukščiausius tikimybinius tinkamumo rodiklius konkrečių besimokančiųjų atžvilgiu pagal Felderio ir Silverman mokymosi stilių modelį. Straipsnyje pateikta personalizuotų mokomųjų modulių vertinimo metodologija yra grindžiama (1) daigiakriterių sprendimų analizėje gerai žinomais vertinimo kriterijų identifikavimo principais; (2) edukacinių technologijų priimtinumo ir pasitenkinimo modeliu (ETAS-M), grįstu gerai žinomu vieningos technologijų priimtinumo ir naudojamumo teorijos (UTAUT) modeliu, ir (3) tikimybiniais tinkamumo rodikliais mokomųjų komponentų tinkamumui konkretiems besimokantiesiems identifikuoti pagal jų mokymosi stilius. Straipsnyje pristatyta personalizuotų mokomųjų modulių priimtinumo, naudojamumo ir tinkamumo vertinimo metodologija yra absoliučiai nauja mokslo literatūroje, pateikta ir metodologijos įgyvendinimo pavyzdžių, naudojant skirtingus vertinimo kriterijų svorius. Ši metodologija yra taikytina realiose gyvenimo situacijose, kai mokytojai turi padėti mokiniams kurti ir taikyti mokomuosius modulius, kurie yra tinkamiausi pagal jų poreikius, ir tuo būdu pagerinti švietimo kokybę ir efektyvumą.